www. uglybits. org
Tekster af: **UgLy SuBBeRs**
Berlin, Tyskland
Du vækkede mig ikke.
Du sov.
Du lod mig sove, fordi du ikke gider spise morgenmad med mig.
Jeg har kogt et æg til dig.
Jeg ville næppe have kogt et æg, hvis jeg ikke gad spise med dig.
Te eller kaffe?
Har der nogensinde været en kvinde, der blev længe nok til at forstå -
- hvad fanden der foregår i hovedet på dig?
Hvad skal du lave i aften?
Være sammen med min datter.
Din datter? Hende har du ikke fortalt meget om.
Har jeg ikke? Hun har været udenlands et år.
Sagde du te?
Jeg smutter.
Ha' det sjovt med din datter.
Billetter, tak.
Neustadt, Vesttyskland, 1958
Hej, du der!
Dine fødder!
Hej, knægt.
Op.
Det er ok.
Hvor bor du?
Det er lige heroppe.
Jeg klarer mig. Mange tak.
Farvel.
Pas på dig selv.
Jeg er bekymret for ham.
Han ser forfærdelig ud.
Drengen siger, han ikke har brug for en læge.
- Det gør han. - Jeg har ikke brug for en læge.
- Godt så. - Peter!
Det er ikke til diskussion.
Hvor gammel er det du er?
Michael er femten.
Det er skarlagens-feber.
Han vil være sengeliggende i månedsvis. Mindst.
Totalt isoleret.
Emily, hold dig væk. Han smitter.
Emily?
Hvordan har du det?
Bedre.
Jeg ville have fortalt det..
Den dag jeg blev syg... var der en kvinde der hjalp mig.
Hjalp hun dig?
Ja, hun fulgte mig hjem.
Har du hendes adresse?
Ja?
Jeg har nogle blomster til dig.
Som tak.
Sæt dem derovre.
Jeg ville være kommet tidligere, men har ligget i sengen i 3 maneder.
Har du det bedre nu?
Ja, tak.
Har du altid været svag?
Nej, jeg har aldrig været syg før.
Det er ekstremt kedeligt.
Man kan intet lave.
Jeg kunne ikke engang læse.
Nå men, tak igen.
Vent.
Jeg kan føIges med dig. Jeg skal på arbejde.
Vent i entréen, mens jeg skiffer tøj.
Der er to spande mere nedenunder. Du kan fylde dem og bringe dem herop.
Se dig selv, knægt, du ser åndssvag ud.
Sådan kan du ikke komme hjem.
Tag dit tøj af. Jeg laver et bad til dig.
Har du altid bukser på, når du bader?
Det er ok, jeg kigger ikke.
Jeg tager et håndklæde til dig.
Så det var derfor du kom tilbage.
Du er så smuk.
Hvad er det du siger?
Se på mig knægt.
Langsomt. Langsomt.
Du har gjort din mor urolig.
Hvor mange gange skal jeg sige undskyld?
- Du skræmte hende. - Jeg for vild, det er alt.
Derfor var jeg sent på den. Kan jeg fa noget mere?
Hvordan kan man fare vild i sin hjemby?
Jeg gik efter slottet, men endte ved stadion.
- De ligger hver sin vej. - Det rager ikke dig.
Han lyver.
Han lyver ikke.
Michael lyver aldrig.
Far, jeg har besluttet, jeg vil tilbage i skole i morgen.
Lægen siger, du behøver tre uger mere.
Det er jeg ligeglad med.
Peter!
Sådan her?
Nemlig!
Ikke så hurtigt.
Det er okay!
gør det igen.
Hvad hedder du?
Hvad?
Dit navn?
Hvorfor vil du vide det?
Jeg har været her tre gange.
Jeg vil bare vide, hvad du hedder. Hvad er der galt i det?
Ingenting, knægt...
Det er der intet galt i.
Det er Hanna.
Du ser mistænksom ud.
Hvad er dit, knægt?
Michael.
Så jeg er sammen med Michael.
Hanna.
Opfattelsen af hemmeligholdelse er væsentlig for vestlig litteratur.
Man kan gå så langt som at sige, at hele idéen bag karakterer -
- i fiktion, bliver defineret af folk indeholdende specifik information -
- de af forskellige årsager... sommetider urene, sommetider noble..
- ikke vil ud med.
Du fortæller aldrig, hvad du lærer.
Lærer?
I skolen.
Lærer du sprog?
Ja.
Hvilke?
Latin.
Sig noget på Latin.
Quo, quo scelesti ruitis? Aut cur dexteris aptantur enses conditi?
Aut cur dexteris aptantur enses conditi?
Det er Horace.
Det er vidunderligt.
Vil du have lidt græsk?
Oi men ippeon stroton oi de pesedon oi da naon phais epi gan malainan
emmenai kalliston, ego de ken otto tis eratai.
Det er smukt.
Hvordan kan du vide det?
Hvordan ved du det, når du ingen anelse har om betydningen?
Hvad studerer du på tysk?
Jeg studerer et stykke.
Afen forfatter ved navn Gotthold Ephraim Lessing.
Kender du ham?
Stykket hedder Emilia Galotti.
Du kan læse den.
Jeg vil hellere lytte til dig.
Okay.
Opførsel Et. Scene Et.
Sted: Et af prinsens gemakker.
Prinsen:
Jeg er ikke særlig god.
Fortsæt!
"Klager, ikke andet end klager. "
"Tænk dig at folk misunder os. "
Du er dygtig til det, ikke?
Dygtig til hvad?
At læse.
Hvad er så sjovt?
Jeg troede ikke, jeg var god til noget.
Hvad laver du? Hvad er det her?
Hvorfor opførte du dig, som om du ikke kendte mig?
Du ville ikke kendes ved mig!
Du kunne se jeg var i vogn et. Så hvad lavede du i nummer to?
Hvad tror du jeg lavede?
Hvorfor fanden tror du jeg var der?
Hvor skulle jeg vide det fra. Jeg skal i bad.
Jeg har været på arbejde, du ved.
Jeg vil gerne være alene.
Vil du være venlig at gå?
Jeg... jeg ville ikke gøre dig sur.
Du kan ikke gøre mig sur.
Det betyder du ikke nok til.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Jeg har aldrig været sammen med en kvinde før.
Vi har været sammen i flre uger -
- og jeg kan ikke leve uden dig. Det kan jeg ikke!
Bare tanken slår mig ihjel.
Jeg sad i nummer to fordi jeg regnede med at få et kys.
Knægt, troede du vi kunne elske i en sporvogn?
Mente du det du sagde? At jeg intet betyder for dig?
Tilgiver du mig?
Elsker du mig?
Har du en bog?
Ja, jeg har.
Jeg tog en med i morges.
Hvad er det for en?
"The Odyssey" af Homer. Det er mine lektier.
Vi ændrer på rækkeføIgen.
Læs for mig først, knægt.
Så elsker vi bagefter.
"The Odyssey" af Homer.
Hvad er en odysse?
Det er en rejse. Han tager på en rejse.
Godt.
"Syng til mig om Manden, Muse, den flnurlige mand...
Til tider drevet på afveje, efter at have plyndret de -
- hellige højder i Troy.
Kom her!
"Du tykkede din hånd mod hans læber. "
"Hun var død"
"Hun har brug for den hjæIp hun kan få. "
"Jeg prikkede med fingeren og opdagede et lille hul på størrelse" -
- "med et soveværelse. Omkranset af vinranker. " -
- "Og fandt en sovende mand der" -
- "og ved gud, det var min gamle Jim... "
"- Når du lærer det, regnerjeg med at fange dig på land...
"Lady Chatterley kunne mærke hans nøgne krop mod sin" -
- "da han trængte ind i hende".
I et øjeblik var han stadig inde i hende...
Det er klamt.
Hvor har du fået den fra?
Jeg lånte den af en på skolen.
Du burde skamme dig.
Fortsæt.
"Splitte mine bramseil. Det er vand. "
"Hvad havde du regnet med det var?"
Whisky.
Whisky! Torden og lynild, whisky.
"Whisky?"
"Kom nu kaptajn, det kan du ikke mene".
Det er nok for i dag, knægt.
Jeg tænkte på... Tror du du kan få fri nogle dage?
Måske vi kunne tage på tur.
Hvilken slags?
Cykel-ferie.
Bare i to dage.
Jeg har en gujde. Jeg har fundet en rute.
Se!
Hvad synes du?
Jeg tror, du kan lide at have planer, ikke?
Jeg er ikke bange.
Jeg er ikke bange for noget som helst.
Jo mere jeg lider, jo mere elsker jeg.
fare vil kun forstærkg min kærlighed.
Den vil skærpe den. gìve den kryddei.
Jeg vil være den eneste engel, du har behov for.
Du vil forlade livet smukkere end du var da du gjorde din entré.
Himlen vil tage dig tilbage, se på dig og sige:
Kun en ting kan gøre sjælen fuldendt -
- og det er kærlighed.
Undskyld mig.
Ved i hvad i vil have?
Hvad skal du have?
Du bestiller. Jeg skal have det samme som dig.
To kartoflelsalat...
Tak.
Jeg håber din mor kunne lide det.
Tak.
Hun syntes det smagte godt.
Her, jeg viser dig hvor vi skal hen.
Det er fint nok, knægt.
Jeg vil ikke vide det.
- Hvad laver du? - Jeg skriver et digt.
Om dig.
Må jeg høre det?
Det er ikke klar.
Jeg skal nok læse det for dig en dag.
- Morgen, Heny. - Godmorgen, Mr. Berg.
- Værelse 306. - Tak.
- Er du okay, Michael? - Jeg har det flnt.
Du må hellere skynde dig. Du ved, hvordan hun er.
- Ja, ja! - Held og lykke.
Vær venlig at rejse jer!
Sid ned, tak.
Forsvaret, tak!
- Hej. - Hej.
Godmorgen, de damer.
De herrer, sig velkommen til vores nye med-studerende, -
- behandl dem med respekt. Sid ned.
- Hej!
Mit navn er Sophie.
Jeg er Michael.
"The Odyssey"
Tag bøgerne frem.
Alle tror at bogen handler om Homer, der kommer hjem. Men faktisk, -
- er The Odyssey en bog, der omhandler en rejse.
Hjem er et sted du drømmer om...
Berg, jeg vil ikke distrahere dig, -
- men det er meningen du skal studere Homer, ikke Sophie.
Det er vidunderligt, ikke?
Vidunderligt. Det bliver en dejlig sommer.
Hvorfor går du så tidligt?
Han går altid tidligt.
Skal du nogen steder?
Vi ses i morgen.
Undskyld, jeg er sent på den.
Der var travlt på skolen.
Jeg har en ny bog.
"The Lady with the Little Dog. "
Af Anton Chekhov.
"Snakken gik på at et nyt ansigt havde gjort sin entré," -
- "en dame med en lille hund".
Schmitz! Et øjeblik!
Jeg har læst udtalelserne om dig.
Hver og en. Godt arbejde!
Du kommertil at arbejde på kontoret.
Du er blevet forfremmet.
Tillykke.
Lad os smutte...
Kom! Michael, vi smutter. Af sted!
Det er en fødselsdags-overraskelse.
Hvad er det?
Jeg er virkelig ked af det...
Vi regnede med, du ville kunne lide det.
Vi har øI, dans...
Jeg har lovet en anden det.
Michael? Vær nu sød!
"Her og der kunne man se refleksionerne af stiernerne og lyset... "and the world is a reflection of stars. "
Åh, knægt. Stop.
Hvad?
Stop.
Hvad er der nu galt?
Ingenting.
Der er ingenting galt.
Ved du hvad?
Du spørger aldrig.
Du uleiliger dig aldrig med at spørge hvordan jeg har det.
Du fortæller det jo aldrig.
Men i dag er det min fødselsdag.
Det er min fødselsdag, derfor.
Faktisk har du aldrig spurgt mig hvornår det er.
Vil du skændes, knægt?...
Nej, jeg vil ikke skændes.
Hvad er der galt med dig?
Hvad rager det dig?
Alting er på dine præmisser. Alting!
Vi gør, hvad du har lyst til.
Det er altid hvad du vil. Mine venner holdt fest for mig!
Hvorfor er du så her?
Gå tilbage til din fest. Er det ikke det du vil?
Og det er altid mig, der skal undskylde.
Du behøver ikke undskylde.
Ingen skal sige undskyld.
Krig og fred, knægt.
Nu skal du gå tilbage til dine venner.
Michael. Er du okay?
Det er ham.
Fint.
Giv drengen noget at spise.
Vi vidste alle sammen, du ville vende tilbage før eller siden.
Mr Berg. Klokken er otte. Din datter.
Tak.
Julia.
Du har vel ikke ventet for længe?
Jeg var tidligt på den.
Velkommen tilbage.
Så, hvordan vil du bestemme dig?
Det ved jeg ikke.
Jeg synes, jeg har det godt i Berlin.
Har du besøgt din mor?
Jeg ville bare væk, det er alt.
Det var Paris, men kunne have været hvor som helst.
Væk fra dine foræIdre?
Jeg ved, jeg har været besværlig.
Jeg har ikke altid været aben omkring dig.
Sådan er jeg med alle.
Det vidste jeg godt.
Jeg har altid troet det var min fejl.
Julia.
Kunne du tage mere fejl?
- Vi ses snart. - Ja, det gør vi.
- Godnat, far. - Godnat, Julia.
Til jer der går i den specielle gruppe. Vær venlig at blive i rummet.
Professor Rohl er her om et øjeblik.
Nåh...
Det lader til vi er en lille gruppe.
En lille, men udvalgt gruppe.
Det bliver helt sikkert enestående.
Vi starter med læse-listen, d'herrer.
- Karl Jaspers. - Og de damer...
"The question or German guilt. "
Så det er her du gemmer dig.
Ja. Kom indenfor.
Du tager dit arbejde alvorligt.
Det ved jeg nu ikke.
Du er en seriøs dreng.
Sådan er jeg opdraget.
Hvad med dig?
Er du seriøs?
Er du sikker på du vil arbejde i aften?
Ja, men jeg arbejder ikke hver aften.
Vi ses i morgen.
Du har brug for en hånd.
Hvorfor alt det politi?
De er bekymret for demonstranterne.
For eller imod?
Begge dele.
Det er et cirkus.
Alle fotografer bedes forlade rummet.
Retten er nu sat..
Vær venlig at sætte jer.
Først vil jeg høre indlæggene fra hver af de sigtedes forsvarere.
De vil fortælle jer, at der ikke er nogen grund til -
- at holde de sigtede fængslet, indtil udfaldet af retssagen.
Vil du have en kuglepen?
Jeg har en.
Hanna Schmitz.
Er dit navn Hanna Schmitz?
Ja.
Kan du snakke lidt højere?
Mit navn er Hanna Schmitz.
Tak.
Du blev født den 12. Oktober 1922?
Ja.
I Hermannstadt. Og du er 43 år nu?
Ja.
Du blev en del af SS i 1943?
Ja.
Af hvilken grund?
Du arbejde på Siemens-fabrikken på det tidspunkt?
Ja.
For nylig blev du tilbudt en forfremmelse.
Hvorfor foretrak du SS i stedet?
Protest!
Jeg omformer mit spørgsmåI.
Jeg prøver at finde ud af, om hun indmeldte sig i SS frivilligt.
Af egen fri vilie.
Jeg hørte, der var arbejde...
Fortsæt...
Jeg arbejdede for Siemens, da jeg hørte SS rekrutterede.
Vidste du hvilken slags arbejde, der blev forventet af dig?
De søgte vagter.
Jeg ansøgte om et job.
Og i starten arbejdede du på Auschwitz?
Ja.
Indtil 1944. Så blev du flyttet til en mindre lejr nær Cracow?
- Ja. - Er du OK?
Jeg har det fint.
...Så hjalp du dem med at flytte fanger vestover i vinteren 1944, de såkaldte døds-vandringer?
- Så hvad synes du? - Det ved jeg ikke.
Det var ikke, hvad jeg regnede med.
Var det ikke?
På hvilken måde?
Hvad havde du forventet?
Jeg troede, det ville være spændende.
Spændende?
Hvorfor? Hvorfor troede du det?
Fordi det er loven.
Samfund tror de kan fungere ud fra moralske principper.
Det kan de ikke.
De fungerer grundet noget vi kalder loven.
Du er ikke skyldig, bare fordi du arbejdede i Auschwitz.
8,OOO mennesker arbejdede i Auschwitz.
19 er blevet dømt og kun 6 af dem for mord.
For at bevise det er mord, skal der være en hensigt.
Sådan er loven.
Spørgsmålet lød aldrig "Var det forkert?" -
- men "Var det lovligt?"
Og ikke iføIge vores love. Nej.
Men med den tids love...
Men er det ikke...
Hvad?
Snæversynet?
Åh, ja. Loven er snæversynet.
Men på den anden side, jeg regner med at folk -
- der dræber andre -
- ved at det er forkert.
Miss Schmitz, du kender denne bog..
Ja.
Dele af den er allerede blevet læst op i retten.
Den er skrevet af en overlevende, -
- en fange der overlevede.
Ilana Mather...
Hun var i lejren, ikke? Da hun var barn?
Hun var sammen med sin mor.
Ja.
I bogen beskriver hun en udvæIgelses-proces.
Når arbejdet var ovre ved månedens slutning, blev 60 fanger valgt ud.
De blev valgt ud, for at blive returneret til Auschwitz.
Det var sådan det var, ikke?
Ja. Det er rigtigt.
Og indtil nu, har alle dine medsigtede -
- sagt at præcis denne del var de ikke medvirkende til.
Nu spørger jeg så dig.
Tog du del i det?
Ja.
Så du hjalp med at udvæIge?
Ja.
Det indrømmer du?
Så -
- fortæI mig hvordan udvæIgelsen foregik?
Der var seks vagter, -
- så vi besluttede at væIge ti hver.
Det var sådan vi gjorde - hver måned.
Vi valgte ti hver.
Siger du at dine medsigtede var en del af det?
Det var vi alle.
Også selvom de har nægtet det?
Det er lettere at sige vi -
- end jeg, er det rigtigt Ms Schmitz?
Forstod du ikke -
- at du sendte disse kvinder i døden?
Jo, men -
- der var nye ankommende, nye kvinder ankom hele tiden. Så -
- vi blev selvsagt nødt til at flytte nogle af de gamle.
Jeg er ikke sikker på du forstår...
Vi kunne ikke beholde dem alle.
Der var ikke plads.
Nej, det jeg siger er -
- lad mig omformulere: For at gøre plads -
- valgte du nogen ud og sagde: -
"Dig og dig skal sendes tilbage for at blive dræbt'"
Hvad ville du have gjort?
Skulle jeg ikke have sagt ja på Siemens?
Ms. Mather, de er klar nu.
Afsted! Afsted! Afsted!
- Hvor er Michael? - Det ved jeg ikke.
I din bog beskriver du udvæIgelses-processen...
Ja.
Du var der for at arbejde, -
- og når de ikke kunne bruge dig længere -
- blev du sendt tilbage til Auschwitz for at blive slaet ihjel.
Er der folk her i dag, der traf disse valg?
Ja.
Kan du identiflcere dem for mig?
Kan du pege på dem?
Hende.
Og hende.
Hende -
- og hende.
Tak! Fortsæt bare.
Hver af vagterne valgte et bestemt antal kvinder ud.
Hanna Schmitz valgte anderledes.
På hvilken måde?
Hun havde sine favoritter. Piger, mest unge.
Det lagde vi mærke til, -
- hun gav dem mad og steder at sove.
Om aftenen bad hun dem være sammen med hende.
Vi troede alle sammen...
- Du kan nok forestille dig, hvad vi troede.
Og så fandt vi ud af-
- at hun fik dem til at læse for sig.
De læste for hende.
Først troede vi at denne vagt... denne vagt havde...
.. flere følelser.
Hun var mere menneskelig.
Hun var venligere.
Ofte valgte hun de svage, de syge -
- hun udvalgte dem, hun beskyttede dem mest.
Men så skilte hun sig af med dem.
Er det venlighed?
Nu vil jeg gerne ykke frem til vandringen.
Som jeg forstår det, vandrede du og din datter i mange måneder.
- vi fik at vide at vi skulle videre.
Men planen ændrede sig hver dag.
Kvinder døde rundt om os i sneen.
Halvdelen af os døde under vandringen.
Min datter siger i bogen -
- mere et døds-ræs end en døds-vandring.
Vær venlig at fortælle os, om natten i kirken.
Den nat føIte vi os faktisk heldige -
- for der havde vi tag over hovedet.
Fortsæt!
Vi ankom til en landsby, som altid tog vagterne de bedste huse -
- de tog præstens hus.
Men de lod os sove i kirken.
Der var et bombe angreb. Midt om natten.
Kirken blev ramt.
Først kunne vi kun høre ilden, den var i kirketårnet.
Så kunne vi se brændende bjæIker -
- og de begyndte at væIte ned på gulvet.
Alle løb -
- løb mod dørene.
Men dørene var låst udefra.
Kirken brændte ned.
Ingen kom og åbnede dørene? Er det rigtigt?
Ingen.
Og det selv om i brændte ihjel?
Hvor mange mennesker blev dræbt?
Alle blev dræbt.
Men du overlevede?
Tak.
Jeg vil gerne takke dig, for at komme til landet -
- i dag for at vidne.
Jeg ved ikke. Jeg ved ikke, hvad vi laver mere.
Gør du ikke?
Du bliver ved med at sige, at vi skal tænke som advokater.
Men der er noget, som stinker ved det her.
Hvordan det?
Det her skete ikke for tyskerne. Det skete for jøderne.
Hvad er det vi prøver at gøre?
Vi prøver at forstå.
6 kvinder låste 100 jøder inde i en kirke -
- og lod dem brænde.
Hvad er der at forstå?
Svar mig, jeg spørger?
Hvad er der at forstå?
Jeg begyndte at tro på denne retssag. Jeg syntes, at den var fantastisk.
Nu mener jeg, at den bare er en omvej.
Ja? Omvej til hvad?
Du valgte 6 kvinder, Du satte dem i retten.
Du sagde 'De er de onde, de er de skyldige'.
Fordi et af vidnerne skulle -
- til at skrive en bog!
Det er derfor, de er for retten, og ingen andre.
Ved du hvor mange lejre, der var i Europa?
Folk snakker om hvor meget alle vidste?
'Hvem vidste?' 'Hvad vidste de?'
Alle vidste det. Vores foræIdre, vores lærere.
Det er ikke det som er spørgsmålet.
Spørgsmålet er 'Hvordan kunne det ske?'
Og endnu bedre - 'Hvorfor begik du ikke selvmord, da du fandt ud af det?'
Tusindvis! Så mange var der. Der var tusindvis af lejre.
Alle vidste det.
Kig på den kvinde...
Hvilken kvinde?
Den kvinde du altid glor på.
Jeg er ked af det, men det gør du.
Jeg ved ikke, hvilken kvinde du mener.
Ved du, hvad jeg ville gøre?
Tage pistolen i min hånd -
- og selv skyde hende.
Skyde dem alle.
Hvorfor låste du ikke dørene op?
Jeg har spurgt jer alle, og jeg får ikke noget svar.
2 af ofrene er i denne retssal. De har krav på et svar.
Her, det her er SS rapporten. I har alle kopier.
Det her er en rapport, som er skrevet, godkendt og underskrevet -
- af alle lige efter hændelsen.
I den skriftlige rapport, siger i alle at, I ikke kendte til branden før den opstod.
Men det er ikke sandt, er det?
Nå? Det er ikke sandt, vel?
Jeg ved ikke, hvad du spørger om.
Den første ting jeg spørger om er, hvorfor låste du ikke dørene op?
Naturligvis. Er det ikke indlysende?
- Vi kunne ikke. - Hvorfor kunne i ikke?
Vi var vagter.
Vores job var at holde øje med fangerne.
Vi kunne ikke bare lade dem flygte.
Jeg forstår.
Og hvis de flygtede, så ville du blive beskyldt for det, du ville blive anklaget -
- du ville måske blive henrettet? - Nej.
Hvad så?
Hvis vi havde åbnet dørene, ville der udbryde kaos.
Hvordan skulle vi få ro og orden igen?
Det skete så hurtigt. Det sneede.
Bomberne - Der var flammer i hele landsbyen.
Så begyndte shrigene. Det blev værre og værre.
Og hvis de alle kom stormende ud. Vi kunne ikke bare lade dem flygte.
Vi kunne ikke.
Vi havde ansvaret for dem.
Så du vidste godt, hvad det var der skete?
Du vidste det? Du traf et valg.
Du lod dem dø -
- i stedet for at risikere at lade dem flygte.
De andre anklagede, har en påstand om dig.
Har du hørt denne påstand?
De siger, at du var den ansvarlige.
Det er ikke rigtigt. Jeg var bare en af vagterne.
Hun var den ansvarlige.
Det var hun!
Det var hendes idé.
SelvføIgelig var hun det.
Skrev du denne rapport?
Nej. Nej.
Vi diskuterede alle, hvad vi skulle sige.
Vi skrev det sammen.
Hun skrev det! Hun skrev rapporten!
Er det sandt?
Jo, du gjorde!
Betyder det noget, hvem der skrev den?
Hun skrev den!
Jeg bliver nødt til at se en prøve, af din håndskrift.
Min håndskrift?
Ja. Jeg bliver nødt til at finde ud af, hvem der skrev rapporten.
Undskyld, men jeg kan ikke se, at det er passende. Der er gået næsten 20 år.
Giv hende det her papir. Advokat, kom op til skranken.
Har du virkelig tænkt dig at sammenligne -
- håndskrift for 20 år siden, med håndskrift fra i dag?
Advokat kom op til skranken.
Der er ikke grund til det.
Jeg skrev rapporten.
Ro, tak.
Ro.
Du er udeblevet fra seminarerne.
Jeg har nogle informationer.
Vedrørende en af de anklagede.
Noget de nok ikke vil indrømme.
Hvilken information?
Jeg behøver ikke fortælle dig det. Det er åbenlyst -
- du har en moralsk forpligtigelse, til at oplyse det i retten.
Denne information er vigtig for den anklagede.
Det kan hjæIpe hendes sag. Det kan måske påvirke udspillet -
- især dommen.
Og?
Der er et problem.
Den anklagede vil holde denne information for sig selv.
Giv os lige et øjeblik.
Hvad er hendes grund?
Fordi hun er flov.
Flov over hvad?
- Har du talt med hende? - SelvføIgelig ikke.
Hvorfor "selvføIgelig ikke"?
Jeg kan ikke.
Jeg kan ikke gøre det.
Jeg kan ikke tale med hende.
Hvad vi føler er ikke vigtigt. Det er fuldkommen uvæsentligt.
Det eneste spørgsmåI er hvad vi gør.
Hvis mennesker som dig ikke lærer om -
- hvad der skete for mennesker som mig -
- hvad er så meningen med det hele?
Schmitz!
Du har en besøgende.
Ro, tak!
Michael Berg!
Tiden er gået.
Kommer du ind?
Det tog sin tid.
Hvad er der galt?
Hvor skal du hen?
Jeg er ked af det.
Jeg har brug for at sove alene.
Nazi.
Ro i retten!
Alle rejser sig!
Retten finder de anklagede, Rita Beckhart -
- Karolina Steinhor, Regina Kreutz -
- Angela Zieber, Andrea Luhmann -
- skyldige i, at i fællesskab, at have myrdet i 300 tilfæIde.
Retten finder den anklagede Hanna Schmitz -
- skyldig i mord for 100 tilfæIde.
Retten dømmer de anklagede således.
Rita Beckhart, Karolina Steinhor -
- Regina Kreutz, Angela Zieber og Andrea Luhmann -
- skal afsone en dom på 4 år og 3 måneder.
Hanna Schmitz -
- pga. din rolle i sagen -
- er du i en anden kategori.
Retten dømmer den anklagede Schmitz, til livsvarigt fængsel.
Hvor skal vi hen?
Jeg sagde: Jeg fortæller det, når vi er der.
Du fortalte mig, at du kunne lide overraskelser.
Jeg kan godt lide overraskelser.
Hun er vokset, ikke sandt?
Jeg ved det ikke. Det er så længe siden, jeg har set hende, Michael. Det er svært at sige?
Det er min skyld.
Vi skulle ikke være kommet uanmeldt.
Far skal til at bo i sit eget hus.
Mor, jeg er bange for at jeg har dårlige nyheder.
Julia ved det. Vi har allerede fortalt hende det.
Gertrud og jeg skal skilles.
Du kommer ikke til din fars begravelse, men du kommer for dette?
Det er ikke nemt for mig at besøge denne by.
Var du virkelig så ulykkelig?
- Det er ikke det jeg siger. Og ikke det jeg mener. - Hvad sa?
Du skal ikke være bekymret for Gertrud.
Jeg skal nok holde øje med hende. Og samtidig er hun jo -
- statsanklager så -
- hun tjener meget mere end mig.
Michael, jeg er ikke bekymret for Gertrud.
Jeg er bekymret for dig.
"Syng til mig om manden, Muse -
- til tider drevet på afveje. -
- efter at have plyndret de hellige højder i Troy.
215- post.
217- post.
121966215.
Nummer.
Åbn den.
Testing. Testing. 1-2-3. Testing. Testing.
"The Odyssey. " af Homer
"Syng til mig om manden, Muse -
- til tider drevet på afveje. -
- efter at have plyndret de hellige højder i Troy.
'The Lady with the Little Dog# afAnton Chekhov.
"Snakken gik på at et nyt ansigt havde gjort sin entré," -
- "en dame med en lille hund".
Jeg vil gerne låne en bog.
Hvilken bog?
Har du "The Ladywith the Little Dog. "?
Hvad er deres navn?
Hanna Schmitz.
The Ladywith the Little Dog.
42813 The Ladywith the Little Dog.
1,2,3,4,5,6.
- Tak for det sidste, knægt. Jeg nød det virkelig.
- Er der ikke noget brev? - Intet brev.
Skriv under.
"Vær venlig at sende noget mere romantik".
"Jeg tror at Schiller har brug for en kvinde".
"Får du mine breve"? "Skriv til mig knægt".
- Hr Michael Berg? - Ja.
- Tak fordi du ringer til mig.
Har du fået mit brev?
Jeg har det lige her.
Som jeg sagde, Hanna Schmitz kommer meget snart på udgang.
Hanna har været i fængsel, i over 20 år.
Hun har ingen familie. Hun hari ngen venner.
Du er hendes eneste kontakt.
Nei. Det gør jeg ikke.
Når hun kommer ud, har hun brug for et job. Hun har også brug for et sted at bo.
Du kan ikke forestille dig, hvor skræmmende, den moderne verden vil være for hende.
Jeg har ikke andre, jeg kan spørge.
Hvis du ikke tager ansvaret for hende -
- så har Hanna ikke nogen fremtid.
Det var venligt af dig. Tak fordi du gav mig besked.
Er du Michael Berg?
Jeg er Louisa Brenner. God morgen!
Vi havde regnet med, at du kom tidligere.
Jeg burde advare dig: I lang tid har Hanna...
Hun var meget måIbevidst. I de sidste par år -
- har hun har ændret sig. Hun har givet op.
Jeg føIger dig til kantinen.
De er lige blevet færdige med at spise.
Bord 4.
Du er blevet voksen, knægt.
Jeg har en ven som er skrædder -
- han laver mine jakkesæt. Han vil give dig et job.
Og jeg har fundet et sted du kan bo. Det er et dejligt sted.
Det er småt men dejligt. Jeg tror, at du vil kunne lide det.
- Du vil kunne lide det. - Mange tak.
Der er mange sociale programmer -
- kulturelle ting, som jeg kan skrive dig op til.
Og der er et bibliotek tæt på.
Du læser meget?
Jeg foretrækker at blive læst for.
Det er slut nu, ikke?
Er du blevet gift?
Det blev jeg. Ja, det blev jeg.
Vi har en datter.
Jeg ser ikke så meget til hende, som jeg ville. Jeg ville gerne se meget mere til hende.
Ægteskabet holdt ikke.
Har du brugt meget tid, på at tænke på fortiden?
Mener du, på dig?
Nej. Nej.
Jeg mente ikke på mig.
Før retssagen tænkte jeg aldrig på fortiden.
Det var ikke nødvendigt.
Og nu?
Hvad føler du nu?
Det er lige meget, hvad jeg føler.
Det er lige meget, hvad jeg tænker.
De døde er stadig døde.
Jeg var ikke sikker på, hvad du havde lært.
Jeg har lært, knægt.
Jeg har lært at læse.
Jeg kommer og henter dig i næste uge, okay?
Det lyder som en god plan.
Vi kan gøre det stille, eller vi kan lave en masse larm.
Stille.
OK. Stille.
- Pas på dig selv, knægt. - I lige måde.
Vi ses i næste uge.
Jeg kommer for at hente Hanna Schmitz.
Vær venlig at sidde ned.
Hun har ikke pakket.
Hun har aldrig villet rejse.
"Snakken gik på et nyt ansigt... "
'Damen med den lille hund'
Hun har afleveret en besked til mig.
En slags testamente.
Jeg læser den del, der vedrører dig.
"Der er penge i den gamle te bøtte.
Giv den til Michael Berg.
Han skal sende dem, sammen med de, 7000 mark som er i banken -
- til datteren som overlevede branden.
De er til hende.
Det er op til hende, at gøre med dem hvad hun vil.
Og fortæI Michael, at jeg sagde hej.
- Fru Mather? - Ja.
- Michael Berg? - Ja.
Du er Michael Berg. Jeg har ventet dig.
- Sæt dig ned. - Tak.
Du må fortælle mig, hvad der bringer dig til USA?
Jeg var her allerede. Jeg var til en konference i Boston.
Du er advokat?
Jeg blev nysgerrig af dit brev.
Men jeg kan ikke sige, at jeg forstod det.
Du deltog i retssagen?
Ja. For næsten 20 år siden.
Jeg var jurastuderende.
Jeg husker dig, jeg husker din mor rigtigt godt.
Min mor døde i Israel. Mange år siden nu.
Det er jeg ked af.
Fortsæt endelig!
Måske har du hørt, at Hanna Schmitz for nylig døde.
Hun begik selvmord.
Hun var en af dine venner?
En slags ven.
Det er rimelig simpelt.
Hanna var analfabet, i en stor del af hendes liv.
Er det en forklaring, for hendes opførsel?
Nej.
Eller en undskyldning?
Nej. Nej. Hun lærte sig selv at læse, mens hun var i fængsel.
Jeg sendte hende bånd.
Hun har altid nydt, at der blev læst op for hende.
Hvorfor starter du ikke med, at være ærlig overfor mig?
Hvordan startede jeres venskab?
Da jeg var ung, havde jeg en affære med Hanna.
Jeg er ikke sikker på, at jeg kan hjæIpe dig, Mr. Berg.
Og selv om jeg kunne, har jeg ikke lyst.
Jeg var næsten 16 år, da jeg begyndte med hende.
Affæren varede en sommer. Men..
Men hvad?
Jeg forstår.
Og indså Hanna Schmitz, hvordan det påvirkede dit liv?
Hun har gjort meget værre ting, mod andre mennesker.
Jeg har aldrig fortalt det til nogen.
Folk spørger altid, hvad jeg lærte i lejrene.
Men lejrene var ikke terapi.
Hvad tror du disse steder var? Universiteter?
Vi endte der ikke for at lære.
Man bliver meget opmærksom på disse ting.
Hvad er det, du spørger om?
At tilgive hende?
Eller vil du bare selv have det bedre?
Mit råd til dig, gå i teateret hvis du vil have katarsis.
Gå til litteratur undervisning. Men du skal ikke besøge lejrene.
Der kommer ikke noget ud af lejrene.
Ingenting.
Hvad hun ønskede...
- hvad hun ønskede var at give dig sine penge.
Jeg har dem med mig.
Og gøre hvad?
Hvad du har lyst til.
Her.
Da jeg var en lille pige, havde jeg en tebøtte til mine skatte.
Ikke magen til denne. Den havde en Kyrillisk legering.
Jeg tog den med til lejrene.
Men den blev stjålet.
Hvad var i den?
Åhh. Sentimentale ting.
Lidt hår fra min hund. Nogle billetter fra en opera, som min fartog mig til.
Den blev ikke stjålet for hvad den indeholdt.
Det var pga. bøtten -
- som var meget værd, pga. hvad man kunne bruge den til.
Der er ingenting jeg kan gøre med pengene.
Hvis jeg giver dem til noget med tilknytning til udryddelsen af jøderne, sa vil det virke på mig -
- som syndsforladelse, og det -
- har jeg ikke lyst til.
Jeg tænkte måske på en organisation, som hjæIper analfabeter.
Godt.
Ved du om der er en jødisk organisation?
Jeg ville blive overrasket, hvis der ikke var.
Der er en jødisk organisation for alting.
Ikke at analfabetisme er et jødisk problem.
Hvorfor finder du ikke ud af det? Send dem pengene.
Skal jeg gøre det i Hannas navn?
Hvis du synes det er passende.
Jeg beholder bøtten.
Mange tak.
Januar 1995
Hvor skal vi hen?
Jeg troede, du elskede overraskelser?
Det gør jeg. Jeg kan godt lide overraskelser.
Hvem var hun?
Det var det, jeg ville fortælle dig.
Det er derfor vi er her.
Så fortæI mig det.
Jeg var 15 år -
- jeg var på vej hjem fra skole -
- jeg føIte mig syg -
- og en kvinde hjalp mig.
Oversat af: Rotwein og Hansel
Released on UgLyBiTs